![](/sites/default/files/2024-04/dsc_8492.jpg)
בשעות אחר הצהריים ביום שיש. ה-19 באפריל, השר הכללי של המסדר הפרנציסקאני, האח מסימו פוסארלי, ערך את סעודת האדון בבזיליקה של הייסורים בגת שמנים וחנך את התערוכה לרגל יום השנה המאה להקדשתה.
משיפוץ לסמל של המאה ה-20
בברכות שלו מתחילת האירוע, הקוסטוד של ארץ הקודש, האח פרנצ'סקו פאטון, הזכיר כיצד הרעיון ההתחלתי של הקוסטוד בזמנו, פרדיננדו דיוטלבי, היה לשקם את הבזיליקה הקודמת שנהרסה על ידי התורכים.
ברם, הארכיטקט אנטוניו ברלוצי, שמונה למיזם זה, הציע "את היצירה הכי אוניברסאלית שיכולה להיעשות בהווה. זה יהיה המקדש של כל הנצרות והמקום הקדוש היחידי שמייצג את אלוהים ואת הרוח הדתית של המאה העשרים (...) תוצאה של מצב רוח של אספנות בתחום הרגשות הדתיים והאמנות." הרעיון המנחה , שהיה ההשראה של האיגרת אל העברים, היה זה של ישוע המשיח ככהן הגדול שהפך למושלם ליתרונות של ההקרבה הייחודית שלו.
פרחים באדמה צחיחה
![](/sites/default/files/2024-04/dsc_8524.jpg)
"אנו יודעים שפרחים יכולים להיוולד בין סלעים באדמה צחיחה", אמר השר הכללי בדרשה שלו. הוא ציין והתייחס לכך בהקשר לשלושה מקראות: ההשפלה של עבד ה' שהופך למרפא של האנושות; הציות שישוע למד מכל מה שסבל ועמידה על המשמר: "בחוויה הקשה, הגישה שישוע מצויים שאינו מתנגד לרגשות של הפחד והסבל, אלא עומד על המשמר, על מנת להישאר ער, לא להיות המום על ידי הסבל."
ניצן מאדמה צחיחה
הבזיליקה של הייסורים "גורמת לנו להיכנס לצללים, לחשכה של הייסורים של ישוע, אולם האור המועט שנכנס מזכיר לנו שישנו ניצן שיכול לזרוח כמו שורש באדמה צחיחה (ע"ע ישעיהו 53, 2). "אנו יכולים לתת לעצמנו להיות המומים מהחשכה והצללים, אנו יכולים להתפטר בעצמנו או לחפש אחר הסברים אנושיים של מה מתרחש. אולם כאן, מסביב לאבן זו, אנו יכולים להכיר ולזהות את הפרחים ואת הניצנים שכבר גדלים, נראים לעין, בתקופה של ההווה. אתם החיים בארץ זו, באמצעות התפילה שלכם, חיכם והשירות שלכם, לכם יש המשימה של לזהות וללוות את הגדילה של ניצנים אלו, כך ששום דבר לא יאבד אלא ייהפך לזרעים של חיים חדשים."
הבזיליקה של כל האומות
![](/sites/default/files/2024-04/dsc_8556.jpg)
בסיום של סעודת האדון, התערוכה "לוקס טנאברה" בבזיליקה של הייסורים, התערוכה האחות של התערוכה שנחנכה ב-16 באפריל בהר תבור. לפני מאה שנה, מספר שנים לאחר מלחמת העולם הראשונה, מכיוון שמדינות שונות תרמו לבנות את הבזיליקה, היא קיבלה את הכינוי "הבזיליקה של כל האומות" והנוכחות של נציגים שונים של סגלים דיפלומטיים איששו את ההבט של האוניברסליות שאותו דמיין ברלוצי כמציאות כיום. השר הכללי זכה לכבוד של "לגזור את הסרט". התערוכה תשהה בבזיליקה עד סוף השנה.
Marinella Bandini מרינלה בנדיני